HBO uvádí
HRA O TRŮNY II.
7. část: Muž beze cti
Mrzáka! Ty jsi nechal utéct mrzáka?
Ten chlapec nemůže chodit. Přesto kolem tebe nějak proklouznul.
Určitě ho odnesl ten obr.
Ten obr? Hodor?
No jistě, pak je všechno v pořádku. Nechali jste utéct pitomce a mrzáka.
-A co Rickon, ten mrňavý? -Utekl.
I ta divoká žena je pryč. Ta, cos ji píchal.
Dobře. Sežeňte koně. A psy.
Stát.
Užíváš si svůj první lov?
Dosud ten lov vypadal spíš jako projížďka, můj lorde.
-Při lovu je na konci krveprolití. -Jsou to malí chlapci.
Když mě vytrhli z domova a přivezli sem, byl jsem také malý chlapec.
Ale držel jsem slovo. Nikdy jsem neutekl.
Jestli je najdu dostatečně brzy, neublížím jim.
No tak jim ublížím. Ale nezabiju je.
Ti chlapci pro tebe mají mnohem větší cenu živí než mrtví.
Na útěku pro mě žádnou cenu nemají.
Robb teď už vysílá armádu na znovudobytí Zimohradu.
Robb je v Říčních krajinách.
Má sestra je na Pahorku v Hlubokém lese.
Dostane se sem dřív než oni.
A Ned Stark vždycky tvrdil,
že pět set mužů dokáže udržet Zimohrad proti deseti tisícům.
Psi chytili stopu.
Pojeď, mistře. A nemrač se.
Všechno je to jen hra.
Měli jsme si vzít víc jídla.
Jít do kuchyně by bylo nebezpečné.
Všichni ti lidé tě mají rádi. Dali by ti vše, co potřebuješ.
A kdyby to Theon zjistil, pověsil by je.
-Ten chlapec nemůže jíst jen ořechy. -Zvládnu to.
Dali jsme se na pochod už před východem slunce. I Hodor se unaví.
-Hodor. -I ty, milý obře.
Hodor.
Počkejte. Tuhle farmu znám.
Poslal jsem jim ze Zimohradu dva sirotky.
Jacka a Billyho. Ti nám dají jídlo.
To nemůžeme riskovat. Jestli nás Theon vystopuje sem,
bude je mučit, dokud nezjistí, kde jsme.
Billy leze na stromy nejlíp ze všech.
Tos neviděl lézt na stromy mě, mrňousi.
Už nám bude na stopě se psy.
Máme sice velký náskok,
ale těm psům věčně utíkat nedokážeme.
Tys na mě včera večer vytáhl dýku?
Copak se děje?
Bylo to snad poprvé, co jsi svůj klacek tlačil proti ženskému zadku?
Jdeme.
Bylo to poprvé!
-Kolik ti je, chlapče? -Jsem muž a člen Noční hlídky!
Jsi chlapec, který nikdy nebyl s dívkou.
Netlačí tě koule, když se ti ten tvůj klacek...
-Neříkej tahle slova. -Jaká, koule? Nebo klacek?
Žádná. Ticho.
Jdeme.
Ale já slyšela, že když je nepoužíváš, tak ti zduří a otečou.
I když to možná říkají kluci, když chtějí, abych je politovala.
Jako kdybych je někdy politovala.
U vran nejsou holky?
V Noční hlídce nejsou ženy, ne.
Takže to kluci dělají mezi sebou?
-Ne. -Nikdy?
Nikdy. Složili jsme slib.
Máte na Zdi ovce?
Takže rukama?
Pak se nedivím, že vypadáš tak nešťastně.
-Můžeš být prosím zticha? -Můžeš být prosím zticha?
Myslíš, že jsi lepší než já, vráno?
-Jsem svobodná žena... -Svobodná žena?
Možná jsem tvá zajatkyně, ale jsem svobodná žena.
Jestli jsi má zajatkyně, nejsi svobodná žena.
Proto se tomu říká zajatkyně.
A ty myslíš, že jsi svobodný? Složil jsi nějakou blbou přísahu
a teď se ani nemůžeš dotknout holky?
Byla to má volba, složit ten slib.
-Takže se ti holky nelíbí. -Jistě, že se mi holky líbí.
Rozhodl ses, že na ně nikdy nesáhneš.
Taková je cena, když chceš být členem Noční hlídky.
Místo abys ležel nahý s dívkou, raději ses rozhodl
-vpadnout do naší země a... -Vpadnout do vaší země?
Divocí pronikají neustále do naší země.
Pokusili se zabít mého malého bratra, který je mrzák!
Není to vaše země. Žili jsme tu celou dobu.
A pak jste sem přišli vy, postavili velkou Zeď a řekli, že vám to patří!
Můj otec byl Ned Stark. Mám v sobě krev Prvních lidí.
Mí předkové tu žili, stejně jako tvoji!
Tak proč proti nám bojujete?
Vlčí mor. Vzácná látka.
-Tohle není obyčejný vrah. -Včera jsme pověsili dvacet mužů.
Je mi jedno, jestli jich pověsíte sto.
Ten chlap mě chtěl zabít. Chci jeho jméno a chci jeho hlavu.
Asi mezi nás proniknul někdo z Bratrstva bez praporců.
Jak domýšlivě se nazývá ta banda psanců.
Nepřipustíme, aby nás za našimi liniemi ohrožovali vzbouřenci.
Vypadáme jako pitomci a oni jako hrdinové.
Takhle končí panovníci. Chci je mrtvé, do jednoho.
Zabít je není problém. Najít ano.
Nezměknul jsi, Clegane?
Vždycky jsem si myslel, že máš talent pro násilí.
Spalte vesnice. Spalte farmy.
Ukažte jim, co to znamená, když si vyberou špatnou stranu.
-To je skopové? -Ano, můj lorde.
-Nemám rád skopové. -Přinesu něco jiného.
Nech to tu.
-Máš hlad? -Ne.
Jistě, že máš. Jez.
Já se najím později v kuchyni.
Odmítnout lordovu nabídku je nezdvořilé.
Sedni. Jez.
Na svůj věk jsi malá.
Asi celý život trpíš podvýživou.
Já jím hodně. Jenom nerostu.
Tohle bude má poslední válka. Vítězství, nebo prohra.
Už jsi někdy dřív prohrál?
Myslíš, že bych si udržel pozici, kdybych prohrál válku?
Ale tuhle válku si budou všichni pamatovat.
Válku pěti králů, tak tomu říkají.
V následujících měsících se naplní můj odkaz.
Víš vůbec, co je to "odkaz"?
To je to, co předáš svým dětem
a dětem jejich dětí.
To je to, co po tobě zůstane, když zemřeš.
Harren Černý si myslel, že jeho odkazem bude tenhle hrad.
Největší pevnost, co kdo postavil.
Nejvyšší věže, nejsilnější zdi.
Velká síň měla 35 ohnišť. Umíš si to představit?
A podívej se teď. Jen zřícenina.
Víš, co se tu stalo?
-Draci? -Ano, byli to draci.
Harrenhal byl vystavěn tak, aby odolal útoku ze země.
Miliony mužů mohly pochodovat proti jeho zdem
a miliony mužů dokázali obránci odrazit.
Ale útok ze vzduchu s dračím ohněm?
Harren a všichni jeho synové se mezi těmito stěnami usmažili zaživa.
Aegon Targaryen změnil pravidla. Proto si i dnes každé dítě
pamatuje jeho jméno, tři sta let po jeho smrti.
Aegon a jeho sestry.
Na drakovi nelétal jenom Aegon.
-Byly to i Rhaenys a Visenya. -Správně.
Studuješ historii, že?
Rhaenys jela na Meraxesovi. Visenya na Vhagarovi.
Když jsem byl kluk, určitě jsem to taky znal.
Visenya Targaryen byla velká válečnice.
Měla meč z valyrijské oceli, kterému říkala Temná sestra.
Je to tvá hrdinka, jestli to chápu?
Nezajímají většinu dívek ty krásné panny z písní?
Jonquil, s květinami ve vlasech?
Většina holek je pitomých.
Připomínáš mi mou dceru.
Kde ses to všechno naučila, o té Visenyi
a jejím meči z valyrijské oceli.
Od svého otce.
To byl sečtělý kameník.
Myslím, že jsem ještě nepotkal vzdělaného kameníka.
Potkal jsi hodně kameníků, můj pane?
Opatrně, děvče. Mám tě rád, ale opatrně.
Tohle odnes zpátky do kuchyně.
Sněz, co budeš chtít.
A děvče.
"Milorde".
Neurozené dívky říkají "milorde". Nikoliv "můj lorde".
Jestli chceš působit jako děvče z lidu, měla bys to dělat správně.
Má matka sloužila spoustu let lady Dustin, můj lorde.
Naučila mě, správnému mluvení. Mluvě.
Jsi příliš chytrá, to se ti bude hodit.
-Už ti to někdo říkal? -Ano.
Tak běž.
Promiň mi, sere.
Měla jsem za tebou přijít a poděkovat ti, že jsi mě zachránil.
-Byl jsi tak odvážný. -Odvážný?
Pes nepotřebuje odvahu, aby odehnal krysy.
Tebe těší nahánět lidem strach?
Ne, těší mě zabíjet lidi.
Snad nechceš tvrdit,
že lord Eddard Stark ze Zimohradu nikdy nezabil člověka?
Byla to jeho povinnost. Nikdy ho to nebavilo.
Tak tohle ti říkal?
Pak lhal. Zabíjení je to nejsladší, co existuje.
Proč jsi pořád tak plný nenávisti?
Jednou budeš ráda, že moje činy pohání nenávist, až budeš královnou
a já budu to jediné, co bude stát mezi tebou a tvým milovaným králem.
Požádal jsem o schůzku Třináctky.
Jeden z nich to byl, nebo zná pachatele.
I ty jsi jedním z Třináctky.
Kdybych ti chtěl sebrat draky, tak bych si je vzal.
Sami o sobě pro mě nic neznamenají.
Nic? Mají větší cenu než cokoliv jiného na světě.
Stačí nahlédnout do mé pokladnice. Mohu si dovolit koupit cokoli,
aniž bych musel prodávat tvé draky.
My je dostaneme zpátky.
Není žádné "my". Proč bys mi měl pomáhat dostat je zpátky?
Vzal jsem tě pod svou ochranu, před očima těch, kdo vládnou městu.
Muž není nic víc, než jak ho vnímají ostatní.
Pokud řeknou, že Xaro Xhoan Daxos je lhář,
mé slovo nebude mít váhu.
Nemohu dovolit, aby k takové věci došlo pod mou střechou.
Ale došlo k tomu pod tvou střechou.
Khaleesi, mnohokrát ve svém životě jsem byl...
Je mi jedno, co jsi byl!
Myslíš, že jsme divoši, protože nežijeme v kamenných hradech.
Neumíme vyrábět tak dobrou ocel jako vy, to je pravda.
Ale jsme svobodní.
Kdyby nám někdo říkal, že spolu nesmíme uléhat jako muž a žena,
vrazili bychom mu do zadku kopí.
Nebudeme sloužit nějakému pitomému králi,
-jen proto, že byl králem jeho otec. -Ne.
Ne, vy sloužíte Manci Nájezdníkovi. Králi za Zdí.
Zvolili jsme si Mance Nájezdníka, aby nás vedl.
Byl vrána, stejně jako ty. Ale chtěl být svobodný.
Víš, že taky můžeš být svobodný.
Nemusíš celý svůj život přijímat rozkazy od starců.
Vzbuď se, dokud se chceš vzbudit.
Můžu ti ukázat řeky plné ryb, lesy plné zvěře.
Postavíš si tam srub a najdeš si ženu,
se kterou budeš v noci spávat.
Jsi hezký hoch, dívky si navzájem vyškrábou oči,
aby s tebou mohly být nahé.
Běž.
-Můžu tě naučit, jak se to dělá. -Já vím, jak se to dělá.
Ty nic nevíš, Jone Sněhu.
A co říkala?
Ona... obdivovala tvou odvahu, výsosti.
A co dál?
Potom...
Kdyby každý člověk nesl zodpovědnost
za jednání všech svých vzdálených příbuzných, sere Altone,
visíme už všichni.
Roztrhla ten papír vedví, výsosti.
Jednal jsi se ctí. Děkuji ti za to.
Lorde Karstarku, zjisti, jestli je cela sera Altona čistá
a dejte mu teplou večeři.
Cela sera Altona je obsazená, výsosti.
Zajatci ze Žlutého soutoku.
Příliš mnoho zajatců.
Je tam místo pro sera Altona?
Ne, pokud by si měl lehnout.
Ať mu muži postaví nové vězení.
Prozatím ho strčte do klece ke Králokatovi.
Ať na něj tvůj syn dohlédne.
-Torrhene! -To je všechno.
Výsosti. Minutu tvého času?
Ošetřuji tvé zraněné muže.
I mé nepřátele, jak rádi připomínají někteří mí vazalové.
-Mí nepřátelé to nejsou. -Já to svým vazalům říkám.
Kontrolovala jsem si zásoby, které jsem přivezla.
Některé se dají snadno nahradit: žloutky, terpentýn, růžový olej.
Některé ale ne.
Potřebuji hedvábí na šití.
Potřebuji fenyklový kořen pro ty, co mají horečku. Vrbovou kůru.
Ve většině případů i makové mléko.
Viděl jsi, jaké to je amputovat někomu nohu bez něj.
Předpokládám, že než skončí válka, přijde o nohu víc lidí.
Pokud potřebuješ pomoc s hledáním...
Já vím, kde je mám hledat.
Promiň. Neměla jsem tě přerušovat.
Pokračuj, má lady.
Jedeš na Skalisko, vyjednat podmínky kapitulace?
-Ano. -Skalisko bude mít svého mistra.
-A ten má to, co potřebuji. -To předpokládám.
-Kdybych mohla napsat seznam... -Pojeď na Skalisko se mnou.
Myslím, že by nebylo...
Ať ti mistr ukáže sklady.
Chci, aby se zraněným dostalo dobrého ošetření.
Všem zraněným.
Děti, pojďte dovnitř, rychle!
Dělej!
-Ztratili stopu. -Zkuste to znovu.
Dvakrát jsme obkroužili farmu. Není tu po nich stopy.
Můžeme začít hledat hned brzy ráno, můj lorde.
Hrozí mi, že mě vlastní lidé po zbytek života budou považovat
za blázna a za eunucha.
Takže se zeptej: existuje něco, co mi zabrání, abych je našel?
Ti psi budou hledat stopu znovu, budu je bít, dokud ji nenajdou.
Zbičuju každého tady v okolí, dokud oba ty chlapce nedostanu.
A až je dostanu, ty rozmazlené spratky...
Je lepší být krutý než slabý.
Princi Theone!
-Kde jsou? -Kdo, milorde?
-Starkovi chlapci. Tak kde jsou? -Já nevím. Nikoho jsem neviděl.
-Přemýšlej. -Přísahám, milorde, že nevím...
Můj lorde. Pojď sem.
Myslím, že jsem našel, co hledáme.
Pošli starce domů.
Vrať se na Zimohrad.
Odvez ho.
Theone. Nedělej to.
Vrátil ses.
Hned, jak mi to řekli. Už něco víš?
-Irri je mrtvá. -Já vím. Byla to dobrá...
Je mrtvá. Zemřela sama.
Zemřela kvůli mně. A já ji nemohla ochránit.
-Doreah? -Nemůžeme ji najít.
Určitě je také mrtvá.
Vyvedla jsem své lidi z rudé pustiny a nakonec je přivedla na jatka.
-Měl jsem tady být. -Šel jsi pro mě hledat loď.
Mé místo je po tvém boku.
Neměl jsem tě nechávat samotnou s těmi lidmi.
-S těmi lidmi? -Nedá se jim věřit.
A komu se dá věřit? Kdo jsou mí lidé? Targaryeni?
Znala jsem jediného, svého bratra, a ten by dovolil tisícům mužů,
aby mě znásilnili, pokud by za to dostal korunu.
Dothrakové? Většina z nich se odvrátila v den,
kdy khal Drogo spadl z koně.
Tví lidé jsou v Západozemí.
Lidé v Západozemí neví, že jsem naživu.
-Brzy se to dozví. -A co pak?
Budou se modlit za můj návrat?
Budou mávat praporci s drakem a vykřikovat moje jméno?
Tomu věřil můj bratr. A byl to blázen.
Ty nejsi tvůj bratr. Věř mi, khaleesi.
No jistě. Věř mi.
A tobě bych měla věřit, sere Jorahu? Jenom tobě?
Nepotřebuji už nadále víru.
Nestojím o ni a není tu pro ni už dál místo.
-Jsi příliš mladá, abys byla tak... -A ty se chováš příliš důvěrně.
Odpusť mi, khaleesi.
Nikdo na tomto světě nepřežije bez pomoci. Nikdo.
Dovol, abych ti pomohl. Prosím.
Řekni mi, jak.
Najdi mé draky.
Jak dlouho bude trvat, než dojdeme zpět k tvým vránám?
Jsme blízko.
Den? Půl dne?
Ty to nevíš, že ne?
-Víš ty vůbec, kde jsou? -Jsme blízko.
Co myslíš, že řeknou, až uslyší o tobě a o mně?
Mezi tebou a mnou se nic nestalo.
"Přísahám ti, starý mistře a králi vran,
že jsme leželi vedle sebe jen kvůli teplu.
Pak jsem to ucítila, přímo na těle, tlačilo to zezadu jako klacek,
mohu vám ukázat, jakou mám modřinu na kostrči.
A než jsem si uvědomila, co se děje,
najednou se přestal ovládat, byl celý rozpálený,
já jsem to nechtěla, ale nakonec se to stalo!
Roztáhnul mi nohy a vrhnul se na mě!
Ta ostuda! Teď už si nikdy nemohu vzít navoněného lorda!
Co na to řekne můj ubohý divoch otec?"
Teď se obrať.
"A myslela jsem, že už je po všem, ale on jen řekl: teď se obrať."
Něco ti řeknu, Jone Sněhu,
protože to bude tvoje slovo proti mému
a protože když o tom mluvíš, tak se červenáš,
můžeme to udělat rovnou.
Cože, přímo tady na blátě?
No tak, já tě zahřeju.
-Nebo se toho snad bojíš? -Tak už dost.
-Je to hezké a vlhké a teplé. -Dost.
Nemá to zuby.
Jistě, jistě...
Ty jsi hlupák.
Měl sis užít, dokud jsi ještě měl šanci.
Ne! To ne...
Neboj se. Dej mi to.
Jestli královna zjistí, že už můžu mít s Joffreyem děti...
Pomoz mi to sundat.
-Kam jdeš? -Říct to výsosti.
Nikomu nic neřekneš. Rozumělas mi?
Tvá matka tě na to měla připravit.
První krvácení, drahoušku, nic víc.
Matka mi to říkala, ale myslela jsem, že to bude jiné.
V jakém směru?
Myslela jsem, že to bude méně... Méně špinavé.
Počkej, až porodíš dítě.
Teď už jsi žena. Máš vůbec představu, co to znamená?
Jsem připravená porodit králi dítě.
Kdysi tě těšila vyhlídka na to,
že dáš světu malé prince a princezny.
Pro královnu je to nejvyšší čest.
S Joffreyem byly vždy problémy. I s jeho narozením,
den a půl jsem se snažila, abych ho dostala na tenhle svět.
Tu bolest si neumíš představit. Křičela jsem tak hlasitě,
že mě určitě slyšel i Robert v Královském lese.
Jeho výsost nebyla u tebe?
Robert byl na lovu. To byl jeho zvyk.
Kdykoliv nastal můj čas,
vyrazil můj královský manžel do lesů
se svými lovci a psy.
A když se vrátil, dával mi darem kožešiny nebo jelení hlavu
a já ho obdarovala dítětem.
Vlastně bych ho tam ani nechtěla.
Měla jsem velmistra Pycella, a armádu porodních bab
a taky tam byl můj bratr.
Když řekli Jaimemu, že nesmí být při porodu,
usmál se a zeptal se, koho z nich napadlo, že má odejít.
Joffrey ti podobnou oddanost prokazovat nebude.
Možná krále nikdy nebudeš milovat, ale budeš milovat jeho děti.
Miluji jeho výsost celým svým srdcem.
Poslouchat to je velmi dojemné.
Dovol, abych se s tebou v tento výjimečný den podělila
o ženskou moudrost.
Čím víc lidí miluješ, tím jsi slabší.
Budeš pro ně dělat věci, o nichž víš, že bys dělat neměla.
Budeš se chovat jako blázen, aby byli šťastní, aby byli v bezpečí.
Nemiluj nikoho než svoje děti.
V tomhle směru matka nemá na výběr.
Ale neměla bych milovat i Joffreyho, výsosti?
Můžeš to zkusit, holubičko.
Kdo že jsi říkal, že je tvá matka?
Cinda Lannister.
To je ta tlustá?
No, možná je o něco mohutnější než...
Ne, v rodu Lannisterů je jen jediná tlustá.
Jestli byla tvá matka, tak to přiznej.
-Kdysi jsem ti dělal panoše, víš to? -Kdy?
Na turnaji, v den svatby Willema Freye.
-Já byl na svatbě Willema Freye? -Ano.
Tvůj panoš se noc předtím tak opil, že...
Cestou na kolbiště pozvracel vlastního koně.
-Jak že se jmenoval? -Bryan.
Chudák.
Za tím stál můj bratr, pokud si vzpomínám.
Pamatuju si tě. Předtím jsi nikdy pro nikoho panoše nedělal.
Je to tak. Přihlásil jsem se dobrovolně.
Křičel jsem: "Vezmi mě, můj lorde, vezmi mě!"
Můj otec byl naštvaný.
Bál se, že naší rodině před tou vaší udělám ostudu.
Ale to se nestalo.
Skutečně si to pamatuješ?
Věděls, kdy je tě zapotřebí a kdy máš stát stranou.
To je vzácný talent.
Většina mých panošů to myslela dobře,
ale mladí mužové s velkým posláním mívají sklony ke zbytečné horlivosti.
Když si tak vzpomenu na ten den...
Tak pokračuj.
Já... to je jedno. Zahanbující pocit.
Víc zahanbující, než být připoutaný řetězem
a pokrytý vlastními sračkami?
Z toho dne se mi vybavuje všechno. Tvá přilbice, tvůj kůň
i uhrabaná hlína na kolbišti podél čáry.
I kde bylo slunce na obloze, když jsi srazil Balona Swanna z koně,
a pak na tu rýhu na štítu, když jsi mi ho podával zpátky.
Budu si to pamatovat až do smrti.
Byl to nejlepší den mého života.
A vzpomínám, jak jsem stál na kolbišti, když bylo po všem.
Všichni soupeři byli poražení, byl jsem poslední, kdo tam zůstal.
Ale nemohl jsem odejít.
Nedokázal jsem se vrátit a sednout si zpět ke své rodině, ke stolu,
který byl tak daleko, že jsem sotva viděl na nevěstu.
A nevěděl jsem, jak jim vysvětlím své pocity, že jsem ti dělal panoše,
protože jsem věděl, že nemají ani nejmenší tušení, jaké pocity to jsou.
Naprosto ti rozumím.
Jak bys mohl?
Omlouvám se, neznamená to, že o tobě pochybuji, já jen...
Taky mi bylo šestnáct.
Taky jsem musel narychlo nahradit něčího panoše.
-Který rytíř to byl? -Barristan Selmy.
V boji proti psancům v Královském lese, to nepamatuješ.
A jaký byl?
Byl to malíř.
Malíř, co používá jen červenou.
Nedokázal jsem si představit,
že bych jednou dokázal takhle bojovat, tehdy ne.
A pomáhat mu,
hrát svou roli v něčem takhle dokonalém...
Nemusím asi vysvětlovat, jak mi bylo. Tobě ne.
Je těžké to popsat slovy.
Je to jako vkročit do snu, který se ti zdál,
kam tvá paměť sahá, a zjistit, že ten sen
je mnohem skutečnější než tvůj život.
Odejít z bojiště bylo stejné, jako když tě odvlečou do vězení.
-Dělal jsi mu ještě někdy panoše? -Ne.
Neměl jsem tvůj dar.
Kamkoliv se pohnul, narazil na mě.
Byl jsem hrozný, jako koule na noze...
Dokud se jeden z psanců nerozhodl,
že zaútočí na šestnáctiletého panoše.
Je dobře, že jsem to, co jsem.
V jiné úloze bych byl bezcenný.
Pro roli vězně se ovšem nehodím.
Taky mě to šokuje.
Někteří muži ano.
Ned Stark...
To byl třeba skvělý vězeň, až do konce.
Já ovšem ne.
Můj život mě nijak nepřipravil na tohle omezení.
A už jsi přemýšlel, jak...
-Jistě. Každý den. -A?
Dobří vězňové dělají bezpochyby dobré žalářníky.
Starkové jsou velmi opatrní.
Myslím ale, že existuje možnost.
Doteď to možné nebylo.
Jaká možnost?
-Vlastně je to celkem jednoduché. -Dovol, abych ti pomohl.
-Stačí, když uděláš jedinou věc. -Jakou?
Musíš zemřít.
Jorah Andal. Tenhle muž musí plout kolem staré Valyrie.
A kdo se dostane příliš blízko k místu zkázy, potřebuje ochranu.
-Nepřišel jsem si pro ponaučení. -Ne. Přišel sis pro draky.
Ty je máš? Kde jsou?
Tas svůj meč. Uvidíš, zač tvá ocel stojí.
Chceš přece potěšit Matku draků?
Miluješ ji.
Kde jsou draci?
Zradíš ji ještě jednou, Jorahu Andale?
Zradíš ji ještě jednou?
Nikdy.
Zloděj, kterého hledáš, je teď s ní.
Neopustil jsem pohodlí svého domu a nepřišel do tvého,
abys mě nazýval zlodějem.
-Nikdo tě nenazývá zlodějem. -Kdo je, aby nás obviňovala?
Prosím. Jsou to mé děti. Moc vás prosím...
Prosíš nás? Není to tak dlouho, co jsi nám vyhrožovala.
Beze mě draci zemřou.
Bude to tak lepší. Tví draci nepřinesou světu nic
než smrt a utrpení, má drahá.
Kdybych věděl, kde jsou, tak bych ti to neřekl.
Jsi krutý, příteli.
Matka draků je v právu.
Musí se vrátit ke svým dětem.
-Já ti pomohu, khaleesi. -Jak?
Odvedu tě do Domu neumírajících.
Kam jsem je uložil.
Ty máš mé draky?
Když jsem se dozvěděl, že přicházíš do našeho města,
učinil jsem dohodu s králem Qarthu.
On je pro mě získal.
-Žádný král Qarthu není. -Teď už ano.
To byla druhá polovina dohody.
Chtěli jste uzavírat své brány i svou mysl všemu,
co je tam venku za hradbami.
Ale Qarth nemůže zůstat největším městem, jaké kdy bylo,
pokud se bude bránit změnám. Já otevřu Qarth světu,
tak jako jsem ho přinutil, aby se otevřel mně.
Tvá ctižádostivost je inspirativní.
Ale stejně jako všichni zbohatlíci přeceňuješ své síly.
Tři draci velikosti kočky a spojenectví se šarlatánem
z tebe ještě nedělají krále.
Zbohatlík a šarlatán?
Impéria vyrostla na menších základech.
Ti, kdo jsou na okraji, často najednou ovládnou střed.
A ti, kdo jsou ve středu, jim udělají prostor, dobrovolně, nebo jinak.
Matka draků bude se svými dětmi.
Bude jim dávat svou lásku a jim se vedle ní bude dařit.
Navždycky.
Matka by měla být se svými dětmi.
Kam chceš utéct, Daenerys za bouře zrozená?
Tví draci na tebe čekají v Domě neumírajících.
Pojď za nimi.
-Lady Stark! -Už ani krok.
Dej ruce pryč, ženo...
Nevstupuj nikdy bez pozvání, muži.
-Odpusť mi. Lady Stark... -Co se děje?
Chytili Králokata.
Králokat!
Pověsit!
Dnes zemřeš.
Spravedlnost pro Karstarky!
Ustupte! Chci jeho hlavu.
Každý muž, co se staví mezi otce a jeho pomstu, si koleduje o smrt!
Lorde Karstarku! Ten muž je náš zajatec.
-Ta zrůda mi zabila syna. -A mého zmrzačil.
Bude se zodpovídat za své zločiny, slibuji. Ale tady ne.
Dostanu jeho hlavu. A jestli se pokusíš mi v tom zabránit...
Tak mě srazíš na zem?
Zapomněl jsi, kdo jsem, sere?
Jsem vdova po tvém lenním pánovi Eddardu Starkovi.
-Jsem matka tvého krále. -A kde je teď náš král?
To víš moc dobře.
Odjel na Skalisko, aby přijal jejich porážku.
Jistě, odjel na Skalisko, ale ne kvůli vyjednávání.
Odvezl si s sebou tu cizí čarodějnici.
-Jak se opovažuješ? -Ohrožovat mou lady je aktem zrady!
Zrady? Jak může být zrada zabíjet Lannistery?
Já chápu tvůj žal, můj lorde. Rozumím mu víc než ostatní.
Ale ve jménu mého syna, krále Severu, odejdi.
Až se tvůj syn vrátí, budu požadovat hlavu toho vraha.
Moudří mužové nevznášejí na krále požadavky.
Otcové, kteří milovali své syny, ano. Dostanu jeho hlavu.
Díky, že bojuješ na mé straně, lady Stark.
Povstal bych na tvou obranu, ale...
Odveďte ho do palisády.
Svažte ho všemi řetězy, které najdete.
Na stará kolena se z tebe stala skutečná vlčice.
-Moc něhy v tobě už nezůstalo. -A roubík!
Odkdy si zapaluješ svíčky sama?
Od té doby, co jsem došla k závěru,
že už se nedokážu na žádnou ze služebných ani podívat.
Kolikrát už jsi četl ten svitek, co přinesl havran?
Viděli plout loďstvo Stannise Baratheona na sever, kolem Tarthu.
-Dvě stě lodí. -Víc, než máme my.
Ano. To je víc, než máme my.
Do pěti dnů ho máme před branami. Do čtyř, když bude mít vítr.
Máme silné, vysoké hradby.
Budeme na ně seshora metat oheň.
Metat seshora oheň? Používáš otcova slova, že?
Proč ne? Má přece cit pro strategii, nebo ne?
Říkal bych tomu taktika, ne strategie.
Ale ano, cit pro ni rozhodně má. Někdo by řekl, že nejlepší.
Bohužel tu ale není. Jsme tu jen ty, já a Joffrey,
pán Sedmi království a ochránce říše.
Snad dojdeš k tomu, co mi chceš říct.
Musí se začít chovat jako král.
Ta válka, co jste započali, dorazila k našemu prahu.
A jestli si celé město přeje Joffreyho smrt...
Já jsem tomu chlapci nestrkala do postele děvky.
Myslel jsem, že mu ty dívky pomohou.
-Ano? -Zmýlil jsem se.
Jestli ho nedostaneme pod kontrolu...
Myslíš si, že jsem to nezkoušela?
Ale on mě neposlouchá.
Je těžké dostat psa na řetěz,
když jsi mu předtím posadila na hlavu korunu.
Vždycky jsem doufala, že bude jako Jaime.
Je mu podobný...
... v jistém směru.
Ten hoch je víc Robert než Jaime.
Robert byl opilý blázen, ale neliboval si v krutosti.
Občas si tak říkám...
Co?
Jestli to není cena. Za to, co jsme provedli.
-Za naše hříchy. -Hříchy?
Targaryenové...
... se žení s bratry a sestrami stovky let, já vím.
To jsme si s Jaimem také říkávali, když přišly okamžiky pochybností.
A totéž jsem řekla Nedu Starkovi,
když byl tak hloupý, že se mi postavil.
Polovina Targaryenů se zbláznila, je to tak?
Víš, co se říkalo: "Pokaždé, když se narodí Targaryen,
bůh hází mincí."
Tys porazila osud.
Tommen i Myrcella jsou hodné a slušné děti. Oba dva.
-Na co chceš čekat? -Přísahali jsme králi.
-Je spousta králů! -Tohle je zrada!
Tak jako chránit Lannistery!
-No tak ustup! -Ne, neustoupím!
Tvůj syn se vrací za úsvitu, má lady?
Prý ano.
Tuhle noc Králokat nepřežije.
Čím víc pijí, tím jsou zuřivější.
A když Karstarkové tasí své meče,
kdo bude chtít zemřít při obraně Lannistera?
Pojď.
-Potřebuji s ním být sama. -Má lady, naše rozkazy...
Vaše rozkazy, které jsem vám dala já,
jsou nechat mě s ním o samotě.
Přišla ses se mnou rozloučit, lady Stark?
Myslím, že je to má poslední noc na tomto světě.
Je to žena?
Slyšíš je tam venku? Chtějí tvou hlavu.
Starý lord Karstark mě asi nebude mít rád.
Uškrtil jsi jeho syna svými řetězy.
Ano, ale nebyl to náhodou dozorce ve službě?
Stál mi v cestě. Každý rytíř by udělal totéž.
Ty nejsi rytíř. Porušil jsi každý slib, který jsi kdy učinil.
Takových slibů. Pořád tě nutí přísahat a přísahat.
Bránit krále. Poslouchat krále. Poslouchat otce.
Bránit nevinné. Bránit slabé.
Co když tvůj otec nenávidí krále?
Co když král masakruje nevinné? Co potom?
Ať děláš, co děláš, jednu či druhou přísahu musíš porušit.
Kde jsi našla tuhle potvoru?
Takový rytíř jako ona ty nikdy nebudeš, Králokate.
Králokat. Co to bylo za krále?
Na Aeryse Targaryena, druhého svého jména,
pána Sedmi království, ochránce říše!
A na meč, který jsem mu vrazil do zad.
Jsi mužem beze cti.
Víš, že jsem nikdy nebyl s jinou ženou než s Cersei?
Takže svým způsobem jsem měl víc cti
než chudák starý mrtvý Ned.
Jakže se jmenoval ten bastard, co ho zplodil?
-Brienne. -Ne, takhle se nejmenoval.
Sníh. Bastard ze Severu.
A pak, když starý dobrý Ned přišel domů s dítětem nějaké štětky,
předstírala jsi, že ho miluješ?
Ne, v předstírání ty nejsi moc dobrá. Jsi upřímná žena.
Nenávidělas toho chlapce, je to tak? Jak bys mohla cítit něco jiného?
Chodící, mluvící připomínka toho, že počestný lord Eddard Stark
šukal jinou ženu.
Tvůj meč.
Řekl jsem vám, co se stane. Vám všem.
Řekl jsem, co se stane, když mi budete věrně sloužit,
i co se stane v opačném případě.
Co to děláš? Cos to udělal?
Pokud má někdo mezi vámi pochybnosti,
zda-li nový pán myslí to, co říká, vážně,
tohle by vaše pochybnosti mělo rozptýlit.
Ne!
České titulky Petr Miklica SDI Media ČR 2012
www.Titulky.com